WINNIE PUHH JA MURELIK PÄEV
KOLMAS PEATÜKK, kus Iiah peab sünnipäeva ja saab korraga kolm kasulikku kingitust.
Ükskord vana hall eeslike Iiah,
kellel mitte kunagi kohe ei vedanud, eriti reedeti,
seisis järve kaldal ja arutles elu omapära üle.
Hale vaatepilt, südantlõhestav vaatepilt. Õudne.
No jah, nii ma arvasingi. Pole siitpoolt ka sugugi parem.
Mille pärast see kõik, mis põhjusel?
Ja mis sellest järeldub?
Kui ma oma kukalt kratsin - mureta! Peas mul ainult puidusodi - jaa, jaa, jaa!
Kuigi seal vaid saepuru, hädakisa, nutt ja hala - pole minu luule paha...
Ilusat hommikut, Iiah! - Ilusat hommikut, Winnie Puhh!
Kui see üldse on ilus, milles mina isiklikult kahtlen.
Kuidas elad? - Mitte kuidagi. Ma isegi arvan,
et üldse mitte kuidagi. - Aga miks? Mis sinuga on?
Ei midagi, karuke Puhh. Ei midagi erilist. Kõik ju ei saa...
Mida ei saa? - Lõbutseda, laulda, tantsida:
"Mureta, jaa, jaa, jaa!" Ja muud seesugust.
Oi, mis su sabaga juhtus? - Mis sellega juhtuda sai?
Seda pole. - Kas sa ei eksi?
Saba kas on või pole üldse. Selles ei saa eksida.
Aga mis seal siis on? - Mitte midagi.
Ei või olla!
Tundub, et sul on õigus.
Ilmselt sa jätsid selle kuhugi. - Ei! Ilmselt keegi virutas selle ära.
Muuseas, pole siin midagi imestada, seda oligi oodata,
sellisel päeval...
Mis päev siis täna on? - Reede, minu sünnipäev. - Täna?
Kuigi, keda see huvitab? Kõigil ükstapuha... - Sünnipäev?
Kellegi asigi pole... - Sinu sünnipäev?
Just! Kas sa siis ei näe? Kingitused, nimeline pirukas, jõhvikad suhkrus
ja nii edasi. Ei näe? - Ei. - Mina ka mitte.
See on nali. Ha-ha!
Ega ma kaeba. Ära pane mind tähele, karupoeg Puhh.
Aitab sellest, kui ma ise olen oma sünnipäeval selline õnnetu.
Kui kõik teised ka veel õnnetuks jäävad...
Seisa siin. Ära kuhugi mine. Ma olen kohe tagasi.
Tere, Winnie! - Tere, Notsu!
Mida sa siin teed? - Tahtsin helistada, läksin mööda ja...
Las ma aitan. Mine eest.
Halvad uudised, Notsu. Eesel Iiahil on saba kadunud.
Kes on kadunud? - Saba.
Ja tal on just sünnipäev. Miks keegi ei ava?
Sünnipäev, ja siis - säh sulle: pole saba ega kingitusi. - Puhh!
Mis nad seal jäid magama või?
See on ju sinu kodu. - Õigus jah. Lähme siis sisse.
Kuskil siin peaks olema... Ei, mitte see. Kuhu ma selle...?
Ei! Ei, see pole see. Kuskil mul siin, kuhu see siis sai?
Käes! Ma kingin talle püti mett.
See lohutab teda.
Puhh, kas mina võin ka selle kinkida? Nagu meie mõlema poolt?
Ei, kahe peale, paraku, jääb väheks.
Siis ma kingin talle õhupalli. Mul on üks veel alles, roheline. Mäletad?
Pall? See sobib. Õhupalliga võib keda iganes lohutada.
Too see ruttu ära! - Ja-jah.
Parim kingitus mesi, teab iga karu, sellest saab eeslike ka kohe aru.
Pisutki nagu - teelusika jagu, see juba on väga hea.
Seda enam pütitäis.
Aga see mesi on kaval mis kole. Kõik asjad muud, kas on või pole,
aga mesi... kui see saladus teada mul oleks?
Mesi kas on või järsku ei ole.
Mulle täiesti jätkuks ka nii: poole pütist kui viin.
Niisiis, kuhu ma kavatsesingi minna? Ah jaa!
Kui on tühi pütt, on ta lihtsalt pütt,
ei ta kao mitte kuhugi.
Ja kuna tühi on see pütt ja kuna tühi on see pütt,
ta hind on palju kõrgemgi!
Lõpp su kannatustele ja sinu pettumustele! Saabub järsku ilus ilm, et kaunilt aega veeta.
Kui ehk sulle või ka talle, ehk päris ükskõik kellele... Ainult mitte mulle.
Kingitakse sünnipäevaks meepütt ilma meeta!
PALUN TÕMMATA JA OODATA VASTUST ÖÖKULL
PALUN KOPUTADA, KUI EI VASTATA ÖÖKULL
Öökull, tee lahti! Karu tuli.
Tere, Winnie Puhh! Millised on uudised?
Kurvad ja õudsed, eesel Iiahil läks saba kaduma.
Saba kadus ära! Ja mis siis?
Ta on väga kurb. Pealegi on tal just täna sünnipäev.
Tähendab, kui saba oleks kadunud mõnel teisel päeval, ei oleks keegi märganud.
Aga nüüd! - Öökull, teda on vaja kuidagi lohutada.
Kas oled midagi välja mõelnud? - Jah, ma kingin talle vajaliku pütikese.
Kas selle? - Jah, ma oleksin tahtnud...
Vahva pütike. Tundub, et siin on kunagi mett hoitud.
Selles võib hoida mida tahes, see on väga kasulik asjake.
Ainult, et ma oleksin tahtnud... - Kinkida selle Iiahile?
Jah, ainult et... - Me kingiksime selle koos?
Ei. Selliselt, et sa kirjutaksid selle peale: "Õnnitlen! Puhh."
Ja see on kõik? - Mis siis veel?
On vaja kirjutada nii: "Õnnitlen sünnipäeval, soovin õnne isiklikus elus!"
Tore, nii kirjutagi. Ainult lisa veel: Puhh. - Aga sa ise ei oska?
Üldiselt oskan, aga mul õigekiri lonkab.
Õigekiri on hea, aga millegipärast lonkab.
Ei, kõik see ei mahu siia ära. Pütike on liiga väike.
Tead mis, Puhh, ütle talle seda lihtsalt sõnadega.
Sõnadega ma ei oska. Mõistad, mul on ainult saepuru peas.
Pikad sõnad rikuvad mul ainult tuju.
Hea küll, anna siia!
Õnn-et-lin!
Notsu kiirustas hirmsal kombel.
Ta tahtis esimesena eeslikesele kingitus üle anda.
Nagu oleks ta sünnipäeva ise mäletanud, mitte ette öelduna.
Ta nii unistas sellest, kuidas Iiah kingi üle rõõmustab,
et üldse enam jalge ette ei vaadanud.
Huvitav, mis see nii põmatas?
Ei saanud ma ju üksi sellist müra teha!
Ja huvitav oleks teada saada, kus on mu õhupall?
Ja kust küll, huvitav, see narts siia sai?
Ema, emake!
Niisiis, kuula!
Õnn-et-lin, õnnit-len süni-päe...
Öökull, kust sul see pärit on? - Mis? Ah see!
Ilus nöör, kas pole? Aga ära sega mind.
See meenutab mulle midagi.
Nii! Sünni... - Kuskil olen ma seda juba näinud. Aga ei meenu, kus?
Ma nägin seda juhuslikult põõsa otsas. - Põõsa otsas?
Aga mis siis? - Ei midagi, jätka.
Nii, tasa! Päeval, soo-soo-soovin.
Mida sa ütlesid? - Soovin.
Mitte seda! Mida sa põõsa kohta ütlesid? - No muidugi! Läksin ma mööda metsa,
vaatan: mis see on? Ripub nöör. - Põõsa otsas?
Jah, põõsa otsas. Mis see oligi - karuohakas. - Terviseks!
Ja mis edasi? Sa just aevastasid, kui seda öelda kavatsesid.
Ma ei aevastanud. - Sa aevastasid, öökull. Vabanda, et ma vahele segasin.
Vabanda, palun, aga ma ei aevastanud.
Ei saa ju, mõistate, aevastada ja ise seda mitte märgata.
Ei saa ka arvata, et keegi aevastas, kui ei aevastanud.
Ma ütlen sulle... - Vabanda, sa ei rääkinud nöörist lõpuni.
Jah, noh, seda et see nöör! Alguses ma mõtlesin,
mõtlesin: "Järsku seal elab keegi?" Ja siis ma helistasin.
Aga keegi ei vastanud. Kohe üldse mitte.
Näed nüüd, jälle aevastas! Terviseks!
Ma helistasin veel kord. - Terviseks! Ja siis?
Aga pärast seda helistasin väga kõvasti. Ja siis...
Mida see tähendab? See tuli lahti. - Tuli lahti. Selge!
Aga nagu see minu meelest oli - mitte kellelegi vajalik, nii ma ta koju tõin.
Öökull! Aga kellelegi oli seda ju väga vaja.
Vaja? Huvitav, kellele seda vaja võiks olla? - Mu sõber Iiahile, ta väga armastas seda.
See oli temaga seotud.
Kui sa kingid talle sünnipäevaks selle nööri, on ta üliõnnelik. Terviseks!
Ilusat hommikut, Iiah! - Ilusat hommikut, Notsu!
Selle ilus ma isiklikult kahtlen, aga see pole tähtis.
Õnnitlen sind sünnipäeva puhul! - Mida sa ütlesid? Korda.
Õnnitlen... - Oota üks minut. Nii ma kuulen paremini.
Õnnitlen sünnipäeva puhul! - Keda? Mind?
Jah! - Sünnipäeva puhul?
Ma tõin sulle kingituse. - Kingituse mulle?
Tähendab, tuleb välja, et mul on tõeline sünnipäev?!
Vaata, seda et... - Aitäh, Notsu!
Oled tõeline sõber, mitte nagu mõned. Aga mis kink see on?
Õhupall. - Pall? See on selline suur ja ilus?
Just. Ainult, saa aru, ma jooksin... - See alles puhutakse täis!
Ma tahtsin seda sulle hirmus kiiresti tuua ja kukkusin.
Kui kahju! Loodan, et sa ei saanud haiget? - Mina mitte, aga see...
Ühesõnaga - see läks lõhki.
Minu õhupall? - Jah, siin ta on. Õnnitlen sind!
On see minu kingitus? Aitäh, Notsu!
Vabandage, ma tahaksin teada, mis värvi ta oli, kui ta veel pall oli?
Roheline. - Minu lemmikvärv.
Kui suur? - Peaaegu minu suurune.
Mõelda vaid! Peaaegu sinu suurune. Minu lemmiksuurus.
Õnnitlen sünnipäeval, soovin õnne isiklikus elus! Puhh.
Aitäh, ma saingi juba õnnelikumaks.
Tõin sulle väikese kingituse, siia on kirjutatud... - Mul juba on üks kingitus.
Väga kasulik kingitus. Siia võid panna kõike, mida soovid panna.
Paistab, et siia võib panna minu õhupalli.
Ei, õhupallid on just need, mis sinna ei mahu. Nad on liiga suured.
Need teised ei mahu, aga minu oma mahub. Vaata, Notsu.
Oi, tuleb välja, et... tähendab - läheb sisse.
Sisse! - Ja välja! Ja sisse! Suurepäraselt tuleb välja.
Välja ja sisse!
Kui hea, et märkasin kinkida sulle just paraja suurusega pütikese.
Kuhu saab panna sellise sobiva palli. Meeldiv on sõbrale kinkida pütikest. - Ei, õhupalli.
Sünnipäevaks. - Ja ma! - Ja ma!
Ja mina olen sama meelt.
Õnnitlen sind, Iiah! Kuulsin, et sul on täna sünnipäev. On see tõsi?
Jah, tõeline sünnipäev, nii palju kingitusi!
Kallis Iiah, sel suurepärasel päeval
tahan kinkida sulle ilma hüvituseta... - Mida-mida? - Ole vait, Puhh!
Vabanda, tahtsin teada, et ilma milleta? - Hüvituseta! See tähendab tasuta. - Selge.
Anda sulle tagastamatult tagasihoidlik, kuid väga vajalik kingitus.
See asjandus.
Puhh, tule siia. - Võid selle uksele riputada.
Paistab, et see on see. Ole hea, proovi palun. - Ma võtsin selle oma kellukese küljest.
Mida see tähendab, ma ei mõista?
See? - See. - Minu saba?
Mis see on, ma ei saa aru? - Minu tõeline, isiklik saba!
Muidugi.
Hurraa! Saba leiti. Öökull leidis saba üles.
Mis saba? Saba? Mis see on? Ma siis, tähendab, kinkisin saba?
Kui tore see! - Kui tore see! - Mis kokkusattumus on see!
Pütt leiti õhupallile. - Ja saba kingiks eeslile.
Ja ma, ja ma! - Ja mina olen sama meelt.
On meeldiv, mis siin rääkida... - Et kingid sünnipäevaks sul.
Rõõm sõbrale on kinkida... - Ses pole mingit kahtlust mul.
Ja ma! - Ja ma! - Ja mina olen sama meelt.
Ja ma! Ja ma! Ja ma! Ja ma! Ja mina olen sama meelt.
Jutustas Pastella